God dag, mrs Magruder. Har ni nånsin sett så mycket måsar?
-Vad kan det bero på? -Det måste vara oväder till sjöss.
-Han har tyvärr inte kommit än. -Ni sa klockan tre.
Jag vet. Jag har ringt hela dan, men de är oerhört svåra att få tag på.
-Vi får dem från Indien som ungar... -Jag får väl ingen unge?
Absolut inte. Ni får en fullvuxen majnastare.
-Kan han prata? -Så klart... Nej, ni får lära honom.
Jag får nog ringa. De sa klockan tre. Det är kanske trafiken.
-Har ni nåt emot att vänta? -Ni kan köra hem honom till mig.
-Ni ska få min adress. -Jaha... Men de är säkert på väg.
-Har ni nåt emot att jag ringer? -Inte alls.
Kan ni hjälpa mig?
Jag undrar om ni kan hjälpa mig.
-Vad söker min herre? -Kärleksfåglar.
-Kärleksfåglar? -Ja. Det lär finnas olika sorter.
-Ja, det stämmer. -Det är en present till min syster.
Hon fyller bara elva, så de får inte vara alltför heta på gröten.
-Jag förstår precis. -Men inte heller för reserverade.
Har ni ett par som bara är vänner?
Jag tror det. Då så, låt mig nu se...
-Är inte det där kärleksfåglar? -Nej, det är...rödingar.
-Är det inte rosenfinkar? -Jo, det kallar vi dem också.
-Här har vi kärleksfåglar. -Det är kanariefåglar.
Känns det inte hemskt?
Att hålla de stackarna inburade?
-De kan inte flyga runt i butiken. -Nej.
-Varför hålls de i skilda burar? -För att skydda de olika arterna.
-Det är viktigt när de ruggar. -Ja, då är det särskilt riskabelt.
-Ruggar de nu? -Vissa gör det.
-Hur ser man det? -De ser lite slokörade ut.
-Jaha... Men var är kärleksfåglarna? -Ni vill inte titta på kanariefåglar?
-Vi har fått in några väldigt fina. -Kör till, då. Kan jag få se på en?
Vad i hela friden!
-Så där ja. -Vad bra!
-In i din guldbur, Melanie Daniels. -Vad sa ni?
-Jag drog bara en parallell. -Hur visste ni vad jag heter?
En liten fågel viskade det till mig. Adjö, miss Daniels.
Vänta lite. Jag känner inte er.
Jag känner er. Vi möttes i rätten.
-Vi har aldrig träffats... -Förlåt, jag såg er i rätten.
När ett av era små skämt resulterade i ett krossat fönster.
-Jag slog inte sönder fönstret. -Orsaken var ert skämt.
-Ni borde sättas bakom lås och bom. -Är ni polis?
Jag tror på lagen och ogillar skämt.
-Det här med kärleksfåglarna, då? -Jag skulle ha dem.
-Ni visste att jag inte jobbar här... -Jag kände igen er.
Ni skulle få veta hur det är att utsättas för ett skämt.
-Ni är ett kräk. -Det stämmer. Adjö, miss Daniels.
-Jag är glad att ni inte fick fåglarna. -Jag hittar nåt annat. Vi ses i rätten.
-Vem var han? -Jag har ingen aning.
Majnastaren kommer lite senare, om ni vill komma tillbaka.
Nej, skicka hem honom. Får jag låna telefonen?
Daily News? Det är Melanie Daniels. Lokalredaktionen, tack. - Vänta lite.
Hej, Charlie, det är Melanie. Gör mig en tjänst.
Nej, det är en liten tjänst.
Pressa dig? Skulle jag försöka pressa dig, Charlie?
Ta reda på vem som äger bilen med registreringsnummer...WJH 003.
Ja, Kalifornien-skylt.
Nej, jag tittar in om en stund. Är pappa på sitt rum?
Nej, jag vill inte störa ett möte. Jag kommer sen. Tack, Charlie.
-Har ni kärleksfåglar? -Nej, men jag kan beställa åt er.
Hur lång tid tar det? Jag behöver dem med en gång.
-Räcker det med i morgon bitti? -Det blir alldeles utmärkt.
-Ska Mitch Brenner ha dem? -Ja.
Han är inte hemma och kommer först på måndag.
-Måndag? -Ja. Lämna inte fåglarna där.
-Var är han? -I Bodega Bay, han är där varje helg.
-Var ligger det? -Tio mil upp längs kusten.
Tio mil...?
En och en halv timme på motorvägen eller två timmar på kustvägen.
Jag kan inte ta hand om fåglarna för jag ska också bort. Jag beklagar.
-God morgon. Kan ni hjälpa mig? -Jag kan försöka.
Jag söker Mitchell Brenner. Känner ni honom? Var bor han?
-Här i Bodega Bay. -Jo, men var?
-På andra sidan bukten. -Var?
Ni ser vart jag pekar? De två stora träden där?
-På andra sidan? Ja. -Brenner bor i det vita huset.
-Herr och fru Brenner? -Nej, bara Lydia och de två barnen.
-De två barnen? -Ja, Mitch och lillflickan.
-Jaha... Hur kommer jag dit? -Vägen runt bukten går ända fram.
-Finns det nån annan väg? -Nej, det är den enda.
Jag vill överraska dem. De ska inte se mig komma.
-Det ska bli en överraskning. -Ni kan hyra en båt och köra över.
-Var kan jag hyra en båt? -Nere vid restaurangen...
-Har ni kört båt med utombordare? -Så klart.
-Ska jag beställa en? -Ja tack.
-Hur var namnet? -Daniels.
-Jag undrar om ni vet... -Ett ögonblick bara.
-Vad heter lillflickan? -Lillflickan? Alice, tror jag.
-Harry, vad heter Brenners dotter? -Lois.
-Inte Alice? -Lois.
-Hon heter Alice. -Är ni säker?
-Inte helt säker, om ni menar det. -Jag måste veta vad hon heter.
Vänta lite till.
Kör då rakt genom stan tills ni ser ett litet hotell på vänster hand.
-Kör höger där. Förstår ni? -Ja.
Efter skolan på kullen ligger det ett litet hus med röd brevlåda.
Där bor Annie Hayworth, vår lärare. Fråga henne vad flickan heter.
-Tack. -Men hon heter garanterat Alice.
Får jag båten om 20 minuter? Vad kostade samtalet?
-Det bjuder jag på. -Tack.
-Vem är det? -Jag.
Vem är ''jag''?
Miss Hayworth? Melanie Daniels. Förlåt att jag besvärar-
-men mannen på posten sa att ni vet vad Brenners dotter heter.
-Hon som bor i det vita huset. -Cathy Brenner.
-Han sa Alice eller Lois. -Därför kommer posten aldrig rätt.
-Ska ni ha en cigg? -Tack.
Ville ni tala med Cathy om nåt?
Inte precis.
-Är ni en av Mitchs vänner? -Inte precis.
Jag var otroligt röksugen, men jag kunde inte slita mig.
-Börjar man rensa kan man inte sluta. -Ni har en fin trädgård.
Det är nåt att göra på fritiden. Fritid har vi gott om i Bodega Bay.
-Stannar ni här länge? -Nej, bara några timmar.
-Åker ni när ni träffat Cathy? -Ja, nåt åt det hållet.
-Förlåt att jag låter så gåtfull. -Det angår ju inte mig.
Nu får jag köra.
-Tack för hjälpen. -Ingen orsak.
Körde ni från San Francisco längs kustvägen? Fin resa.
-Det är vackert. -Träffade ni Mitch där?
Ja.
-Det är nog där alla möter Mitch. -Nu låter ni lite gåtfull.
Gör jag? Det är inte avsiktligt.
Jag är faktiskt som en öppen bok. Eller snarare en hopslagen bok.
-Vad fina. Vad är det för sort? -Kärleksfåglar.
-Jaha... Lycka till, miss Daniels. -Tack.
-Kommer jag ut åt det här hållet? -Ja, kör runt så är ni ute på vägen.
Till Cathy
-Har ni en båt till miss Daniels? -Ja, frun... Det är den där nere.
-Gick det bra? -Jag tror det. Vad tog det åt den?
Jag har aldrig sett på maken. Den anföll er medvetet. Ni blöder.
Okej. Så där ja.
Kom.
-Vad har hänt, Mitch? -En trut anföll henne.
Vi går till restaurangen.
-Ni behöver en stelkrampsspruta. -Jag fick en i maj.
-Vad har hänt? -Hon är skadad.
-Ska jag ringa efter läkare? -Så farligt är det inte.
Helen, hämta bomull och peroxid.
-Skar ni er här utanför? -Lugn, Deke, hon var ute i båten.
En man föll på parkeringen och stämde mig.
-Miss Daniels stämmer nog ingen. -Här.
Det är du som är advokat.
-Vad är det där? -Lite peroxid för att rengöra såret.
Jaså, ni är advokat?
Ja. Jag brukar försvara människor, men om jag var åklagare...
-Praktiserar ni här? -I San Francisco. Vad gör ni här?
-Vilket område? -Brottmål.
-Är det därför alla ska sys in? -Inte alla.
-Bara lagbrytare och skämtare. -Just det. Åh, förlåt mig.
-Vad gör ni här uppe? -Såg ni inte kärleksfåglarna?
Körde ni ända hit för att ge mig fåglarna?
Fåglarna är till er syster. Och jag skulle ändå hit.
-Varför det? -För att besöka en väninna.
-Försiktigt. -Förlåt. Vem är er väninna?
-Annie Hayworth, läraren. -Annie Hayworth?
-Världen är bra liten. -Ja.
-Hur känner ni Annie? -Vi var skolkamrater. På college.
Gjorde ni? Tänka sig. Hur länge stannar ni här?
Över helgen.
Det har slutat blöda. Håll den där.
-Så ni skulle besöka Annie? -Ja.
-Ni skulle besöka mig, tror jag. -Varför i hela friden det?
Ni gjorde er omaket att ta reda på vem jag var och var jag bodde.
Jag ringde bara pappas tidning. Och jag skulle ju ändå hit.
-Ni gillar mig, va? -Jag avskyr er.
Ni är ohyfsad och inbilsk. Jag skrev ett brev om det.
-Men jag rev sönder det. -Vad skrev ni?
Det angår inte er. Jag tycker inte om era trutar heller.
-Här kör man hela vägen hit... -Ni skulle ju ändå hit.
-Jag såg din bil. Vad gör du i stan? -Jag skulle få en leverans bekräftad.
-Mamma, det här är Melanie Daniels. -God dag.
God dag, miss Daniels. - Vad skulle du få bekräftat?
Miss Daniels kom med fåglar från San Francisco.
-Till Cathy. Var är hon? -Hos Brinkmeyer.
Miss Daniels stannar över helgen, så jag bjöd in henne på middag.
-Ni tog ju med fåglarna hit. -Sa du fåglar?
-Ja, kärleksfåglar. -Då förstår jag.
Vi vill tacka er. Ni har inte träffat Cathy och stannar ju över helgen.
-Jo, men... -Då säger vi det.
-När äter vi? -Sju.
-Var ska jag hämta er? -Hos Annie.
Så klart, vad dumt av mig. Kvart i sju?
Annie har kanske andra planer. Och jag hittar själv.
-Ni hyr inte en båt? -Nej.
-Då ses vi vid sju. -Kanske.
Vi väntar på er. Hur är det nu?
Mycket bättre. - En trut anföll mig, mrs Brenner.
-Hej. Hittade ni henne? -Ja. Jag såg den där skylten...
-Kan jag hyra rummet en natt? -Jag tänkte hyra ut det längre...
-Alla hotell i stan är fullbelagda. -Kör till. Har ni väskorna i bilen?
Ni hyllar nyttighetsprincipen.
Jag köpte det allra nödvändigaste. Jag tänkte inte stanna så länge.
Ni sa det. Hände det nåt oväntat?
-Ja. Kan jag få låna telefonen? -Jag har precis satt på kaffe.
Slutar de aldrig flytta?
Hej!
Hejsan!
-Miss Daniels? -Ja?
De är jättefina och precis det jag önskade mig.
-Är det en man och en kvinna? -Jag tror det.
Hejsan. Hade Annie inga planer? Roligt att ni kom.
Hungrig? Maten är strax klar.
-Det är nåt fel på hönsen. -Det är inget fel på dem.
-Jag ringer Fred Brinkmeyer. -Hönsen vill inte äta.
-Han sålde fodret till mig. -Köparen skylle sig själv.
-Vems sida står du på? -Jag citerar bara lagen.
Det här går snabbt, miss... - Fred? Lydia Brenner. Stör jag?
Hönsfodret du sålde duger inte. Hönsen äter det inte.
De är alltid hungriga. Men de vägrar att röra det.
När höns inte äter är det nåt fel på fodret.
Nej, de är inte kräsna.
Vem? Vad har han med saken att göra?
Jag struntar i hur många säckar du har sålt till honom. Mina höns...
Jaha...
Dan Fawcett?
I dag? Det bevisar ju att fodret...
Jag kanske ska köra upp till honom. Det är väl inget som smittar?
Nej, aldrig.
Nej, de verkar inte sjuka. De vill bara inte äta.
Jag kör dit och talar med honom...
Jaha. Tack.
Dan Fawcett hade också ringt. Hans höns vill inte heller äta.
-Då duger inte Brinkmeyers foder. -Nej, Fawcett köpte ett annat märke.
Du tror väl inte att de är sjuka, Mitch?
-Hur visste du att jag ville ha dem? -Din bror sa det.
-Känner ni Mitch från San Francisco? -Inte precis.
Mitch känner många i San Francisco. Fast de flesta är skurkar.
Han säger det själv, mamma. Han är i polishäktet halva dagarna.
I en demokrati har alla rätt till en rättvis rättegång.
Jag vet det där om demokratin, men de är ändå skurkar.
Han har en klient som sköt sin fru i huvudet med sex skott. Sex skott!
Kan du tänka dig? Två skott hade varit en överdrift. Eller hur?
-Varför sköt han henne? -Han såg på tv och hon bytte kanal.
-Kommer du på min fest i morgon? -Nej, jag måste till San Francisco.
-Tycker du inte om oss? -Jo då.
-Trivs du inte i Bodega Bay? -Jag vet inte än.
Mitch kommer hit varje helg fast han har lägenhet i stan.
-San Francisco är som en myrstack. -Ja, det kan vara körigt ibland.
Säg inte att jag bjöd in dig. Det ska bli en överraskningsfest.
De har planerat allt jättenoga. Jag ska hem till Michelle.
Sen får Michelles mamma huvudvärk och ber att få köra hem mig.
När jag kommer hit hoppar alla mina kompisar fram!
Kan du inte komma, snälla du?
Jag tror inte det.
Hon är charmig. Och vacker.
-Hur länge har du känt henne? -Vi träffades ju i går.
I en fågelaffär? Sålde hon fåglar?
Nej, jag lät henne tro att jag trodde... Det är väldigt invecklat.
Men hon ordnade fåglarna och körde hela vägen hit.
-Var läste du juridik? -Förlåt, jag är nyfiken på henne.
-Hon är väldigt rik, va? -Hennes far är delägare i en tidning.
Han borde skydda hennes namn. Hon är alltid med i skvallerspalterna.
Det var väl hon som badade i en fontän i Rom i somras?
Jag är nog gammalmodig av mig. Visst är det varmt där...
-Men det stod att hon var naken. -Jag vet.
Det angår inte mig, men när du bjuder in en sån flicka...
-Jag klarar Melanie Daniels själv. -Bara du vet vad du vill, Mitch.
Jag vet precis vad jag vill.
-Hittar du tillbaka? -Ja då.
-Ses vi igen? -San Francisco är långt härifrån.
Jag är där på vardagarna och vill träffa dig.
Vi kan bada. Mamma sa att du gillar att bada.
-Hur vet hon vad jag gillar att göra? -Vi läser samma skvallerspalt.
-Jaså, Rom... -Jag tycker också om att bada.
Jag blev faktiskt ikastad. Med kläderna på.
Pappas konkurrent skrev att jag var naken.
-Du är ett stackars oskyldigt offer? -Inte alls, men sanningen är...
-Du har vilda vänner, va? -Ja, men jag blev ikastad i fontänen.
-Känner du Annie Hayworth? -Nej, inte förrän jag kom hit.
-Du skulle inte besöka henne? -Nej. Jag ljög.
-Ljög du om brevet till mig? -Nej, jag skrev det.
-Vad stod det i det? -''Kära mr Brenner.''
''Kärleksfåglarna kan göra er till en trevligare människa.''
-Men du rev sönder det. Varför? -Det verkade så fånigt.
-Som att bada i en fontän? -Jag förklarade ju. Tro vad du vill!
Jag vill träffa dig. Det kan bli kul.
Det kanske räckte för mig i Rom, men nu räcker det inte för mig.
-Vad vill du göra? -Bada naken i alla fontäner jag ser.
Adjö!
-Miss Daniels, är det ni? -Ja.
-Har det hänt nåt? Besvärar såret er? -Nej, det är inte såret.
-Vill ni ha konjak? -Ja, gärna.
Jag hämtar lite, så slå er ner. Vill ni låna en tröja eller filt?
Nej tack.
Kalla mig Melanie.
-Tack. -Det kan bli kallt om nätterna här.
Var det en trevlig kväll? Träffade du Lydia?
-Ska vi byta samtalsämne? -Jag tror det.
-Vad tycker du om vår lilla by? -Jag föraktar den.
Den har inte mycket att bjuda på, om man inte älskar gamla kåkar.
-Var kommer du ifrån, Annie? -San Francisco.
Hur hamnade du här?
En vän bjöd in mig över helgen för många herrans år sen.
Jag kan lika gärna säga vem det var. Det var Mitch Brenner.
-Det ante mig. -Lugn. Det tog slut för länge sen.
-Det är inget mellan honom och mig. -Inte det?
Det har kanske aldrig varit nåt mellan Mitch och nån tjej.
-Vad menar du? -Jag tror att jag tar en skvätt.
Vi umgicks mycket i San Francisco, sen skulle jag hit och träffa Lydia.
-När var det? -För fyra år sen. När hans far dött.
-Det är kanske annorlunda nu. -Annorlunda?
-Med Lydia. Verkade hon kylig? -En smula.
Då är allt kanske sig likt. Hon höll på att göra mig galen.
Jag fattade inte vad jag hade gjort för att väcka hennes förtret.
-Vad hade du gjort? -Ingenting. Jag fanns, helt enkelt.
Är hon svartsjuk? En mamma som vägrar släppa taget?
-Fel. Med all respekt för Oidipus. -Vad var det, då?
Lydia tyckte faktiskt om mig. Nu är jag inget hot och vi är goda vänner.
-Vad hade hon emot dig? -Hon var rädd.
-Rädd för att du skulle ta Mitch? -Rädd för vad jag skulle ge Mitch.
Hon fruktar alla kvinnor som kan ge Mitch den kärlek hon kan ge.
-En svartsjuk, härsklysten kvinna. -Nej, jag tror inte det.
Hon är inte rädd för att mista Mitch. Hon är rädd för att bli övergiven.
Nån borde tala om för henne att hon får en dotter.
Hon har redan en dotter.
Hade Mitch ingen talan i det här?
Jag förstår honom.
Hans fars död tog Lydia hårt och han vill inte gå igenom det igen.
-Jag förstår. -Så det tog slut.
Vi träffades ibland i San Francisco, men vi visste båda att det var slut.
-Vad gör du här i Bodega Bay, då? -Jag ville vara nära Mitch.
Jag visste att det var slut, men jag ville ändå vara nära honom.
Jag tycker fortfarande bra om honom.
Och jag vill aldrig förlora vår vänskap.
Hallå?
Nej, jag sov inte.
Ja, för en stund sen. Visst, vänta lite.
Det är Mitch. Han vill tala med dig.
Hallå? Ja, det är Melanie.
Jag mår bra, tack. Nej, inga problem. Jag följde bara vägen.
Du behöver inte be om ursäkt. Jag förstår.
Det var snällt. Nej, jag är inte arg.
Jag kan inte. Jag måste hem till San Francisco.
Nej, jag vill inte göra Cathy besviken, men...
Jag förstår.
Då kommer jag. Hej då, Mitch.
Han bjöd in mig på Cathys fest. Jag tackade ja.
Det blir säkert roligt. Jag ska hjälpa till på festen.
Det känns så meningslöst. Jag går och lägger mig. Det har hänt mycket.
Mitt bagage.
Den är fin. Köpte du den hos Brinkmeyer?
-Ska jag gå på festen? -Det bestämmer du själv.
Nej, det bestämmer Lydia, va?
-Strunta i Lydia. Vill du gå på festen? -Ja.
-Gå, då. -Tack, Annie.
Vem kan det vara?
Är det nån där? Vem är det?
Titta!
Stackars liten. Han flög nog vilse i mörkret.
Men det är inte mörkt, Annie. Det är fullmåne.
-Jag ska inte dricka mer, jag kör bil. -Kan du inte stanna på middag?
-Nej, jag måste hem. -Som du vill.
Skål.
Varför måste du till San Francisco?
-Jag ska bland annat jobba i morgon. -Har du ett jobb?
Jag har flera jobb. Jag gör olika saker på olika dagar.
Måndagar och onsdagar är jag flygplatsvärdinna.
-Visar du folk rätt? -Nej, jag visar dem fel, fattar du väl.
Tisdagar läser jag språkvetenskap på universitetet.
Jag upptäcker nya svordomar. Det är inget jobb, men...
-Torsdagar har jag möten och lunch. -Med den undre världen?
Nej, tyvärr. Vi finansierar en liten koreansk pojkes utbildning.
Vi samlar in pengar till det.
Du förstår, Rom... Hela sommaren gjorde jag bara...
Det var lätt att gå vilse där.
När jag kom hem tyckte jag att det var dags att hitta nåt av värde igen.
Måndag till torsdag är jag upptagen.
-Fredagar, då? -Då är jag ledig.
Ibland går jag i fågelaffärer på fredagar.
Det är jag glad för. En oskyldig liten dag.
Ja.
Jag har en tant Tessa. Har du det? Hon är väldigt prydlig och korrekt.
Hon ska få en majnastare av mig. Majnastarar pratar.
Kan du tänka dig tant Tessas min när den drar mina svordomar?
Du behöver en mors omvårdnad, mitt barn.
-Inte min mors. -Jag är ledsen.
Vad har du att vara ledsen för?
Min mor lämnade oss när jag var elva och stack med en hotellmagnat.
-Du vet vad en mors kärlek är. -Ja, det vet jag.
-Är det bättre att bli övergiven? -Nej, det är bättre att bli älskad.
Träffar du henne aldrig?
Jag vet inte var hon finns.
Jag får nog gå ner till de andra barnen.
Ett...två...
...tre...nu.
Titta!
Ni får inte röra mig!
Hjälp mig att få in barnen!
-Är de borta? -Jag tror det.
-Är nån skadad? -Jenny har en rispa på kinden.
Det var tredje gången.
Är det normalt? Truten när jag satt i båten, den hos Annie i går kväll...
-I går kväll? -En mås flög in i dörren.
-Vad händer, Mitch? -Vet inte. Måste du hem till Annie?
-Nej, jag har allt i bilen. -Stanna och ät innan du kör hem.
-Vill du ha senap? -Nej tack.
-Varför kunde inte Annie stanna? -Hennes syster skulle ringa.
-Vad är det med dem? -Med alla fåglar!
-Var ska jag ställa kaffet? -På bordet.
Skynda dig. Miss Daniels vill säkert komma iväg.
Du borde stanna här i natt. Vi har ett gästrum där uppe.
-Vägen kan vara farlig i mörkret. -Jag kan ta motorvägen i stället.
-Motorvägen går mycket snabbare. -Det är mer trafik.
Hör på kärleksfåglarna.
Mitch?
Håll för ansikte och ögon!
-Det är en sparv. -Vi vet vad det är, Al.
-Hade ni lamporna tända? -Ja, men det syns inte i skorstenen.
-Fåglar kan ibland lockas av ljus. -Jo, men vi måste göra nåt åt det!
-Jag fattar inte. Åt vad då? -Fåglarna invaderade huset.
-De kom in och fick panik. -Visst kan de få panik i slutna rum.
Men de tog sig in genom skorstenen!
-Min fru hittade en fågel i bilen... -Berätta om festen.
-Cathy hade födelsedagsfest i dag. -Vad fyller hon?
Elva. Plötsligt angrep måsar barnen.
Miss Daniels anfölls av en trut i går.
Retade barnen fåglarna? Det kan få fågelmammor att anfalla.
Barnen lekte. Måsarna anföll dem.
Anfalla är ett starkt ord, Lydia. Fåglar anfaller inte folk utan orsak.
-Barnen skrämde dem säkert. -De här fåglarna anföll.
De ställde till med en sabla röra. Ni kanske ska täcka över skorstenen.
-Vill ni ha hjälp med att städa? -Nej, det blir nog inte så farligt.
Jag lägger Cathy. Är det inte bäst att jag stannar?
-Det vore bra om du kunde det. -Ska vi hämta mina saker i bilen?
-Nåt mer jag kan göra? -Nej tack, Al.
Hej då, Lydia. Det är verkligen egendomligt...
Mitch!
Jag kör Cathy till skolan och tittar nog in på Fawcetts gård.
God morgon.
-Hej, George. Är mr Fawcett här? -Jag tror det.
Jag har inte sett honom, men han borde vara där inne.
Tack.
Dan, är du hemma?
Mamma! Vad är det, vad har hänt?
Jag måste till Fawcetts gård. Santa Rosa-polisen är där.
-Går det bra? -Ja. Jag gör lite te till din mamma.
Var rädd om dig.
Var rädd om dig du med.
Mitch?
Nej, det är jag, mrs Brenner. Jag tänkte att ni ville ha te.
Tack.
-Var är Mitch? -Han körde till Fawcetts gård.
-Trodde Al inte på mig? -Han ringde från gården.
-Då såg han det. -Ja, han larmade Santa Rosa-polisen.
Vad kan de göra?
-Är Cathy säkert i skolan? -Ja, det är hon säker.
-Tycker du att jag låter dum? -Inte alls.
Jag ser Dans ansikte framför mig. Och de har stora fönster på skolan.
Alla rutor i Dans sovrum var krossade.
Försök att inte tänka på det.
Jag önskar att jag var starkare.
Jag förlorade min man för fyra år sen.
Det är hemskt att vara beroende av en annan människas styrka-
-och plötsligt är styrkan borta och man är ensam.
Jag önskar att jag kunde slappna av nån gång och få sova.
-Tror du att Cathy har det bra? -Annie är där. Hon klarar sig.
Jag brukar inte hålla på så här. Jag daltar inte med mina barn.
När Frank dog...
Han förstod sig verkligen på barnen.
Han kunde sätta sig in i deras värld.
-Det är en sällsynt gåva. -Ja.
Jag önskar att jag kunde vara så.
Jag saknar honom.
Ibland vaknar jag och tänker: ''Jag måste göra frukost till Frank.''
Jag går upp - det är ett bra skäl att gå upp - tills jag kommer ihåg.
Jag saknar att prata med honom.
Cathy är bara barnet och Mitch...
Mitch har sitt eget liv.
Jag är glad att han är här i dag. Jag känner mig tryggare då.
-Vill ni vila nu? -Nej...nej, gå inte.
Jag förstår mig inte på dig och jag vill så gärna förstå.
Varför det, mrs Brenner?
Min son verkar tycka bra om dig och jag vet inte vad jag tycker om det.
Jag vet inte ens om jag tycker om dig eller inte.
-Är det viktigt att ni tycker om mig? -Ja, det tycker jag.
Mitch betyder mycket för mig. Jag vill tycka om flickan han väljer.
-Om ni inte gör det, då? -Då är det nog bara viktigt för mig.
-Nej, det är viktigt för Mitch med. -Mitch har alltid gjort som han vill.
Men...du förstår... Jag vill inte bli lämnad ensam.
Jag står inte ut med att bli ensam.
Förlåt mig. Det är det här med fåglarna som gjort mig upprörd.
-Jag hade inte klarat det utan Mitch. -Försök sova nu, mrs Brenner.
Jag önskar att jag var starkare.
Tror du att hon är säker på skolan?
-Vill ni att jag hämtar henne? -Det kan jag inte be dig göra.
-Jag gör det gärna. -Kan du det? Då slipper jag oroa mig.
Jag kör med en gång.
Melanie...
Tack för teet.
Lägg ner sångböckerna och stå vid bänken.
När alla är klara är det rast.
Vi går inte ut på lekplatsen förrän alla är tysta.
Skynda dig att stänga dörren.
-Vad är det? -Titta.
Vi måste få ut barnen härifrån.
Var tysta nu, barn.
Miss Daniels vill se hur vi sköter oss under en brandövning.
Visa henne hur tysta och lydiga ni kan vara. Vi går ut ur skolhuset.
Ni som bor nära går raka vägen hem. Ni andra går till hotellet. Förstår ni?
Melanie?
Ni ska gå utan så mycket som ett knyst tills jag säger åt er att springa.
Då springer ni så fort ni kan. Förstår alla? John, du tar täten.
Cathy!
Det var flera hundra, pappa. Nej, jag är inte alls hysterisk.
Ja, ja, pappa.
Nu för en kvart sen.
Vid skolan.
-Vänta lite. - Vad heter skolan? -Bodega Bay-skolan.
Bodega Bay-skolan. Jag vet inte hur många barn.
Trettio fyrtio barn.
Nej, fåglarna anföll inte förrän barnen kom ut.
-Kan ni växla, mr Carter? -Kråkor, tror jag.
-Är det skillnad på kråka och trast? -Det är mycket stor skillnad på dem.
Det är skillnad. Jag tror att det här var kråkor.
Ja, flera hundra. Ja, de anföll barnen.
Jag vet inte när, men jag kan inte köra nu.
Bra. Hej då.
Båda är tättingar, men av helt skilda arter.
Kråkan är Corvus brachyrhynchos, koltrasten Euphagus cyanocephalus.
-Tack. - Har ni Fawcetts nummer? -Jag har det här i boken.
Vad det än var för fåglar, så anföll de skolan. Det är allvarligt.
Ingen art är intelligent nog att organisera ett anfall i stor skala.
Deras hjärnskål är inte stor nog.
Jag kommer från skolan. Jag vet inget om deras hjärnskål...
Det gör jag. Jag vet. Ornitologin är mitt kall.
Fåglar är inte aggressiva. De gör världen vacker.
-Det är människan som... -Tre kyckling med bakad potatis!
Får jag tala med Mitch Brenner. Ja, jag väntar.
Det är människan som gör det svårt för livet att existera på vår planet.
-Utan fåglar... -Ni förstår inte, mrs Bundy.
-Hon sa att skolan anfölls. -Omöjligt!
-Mitch, nåt hemskt har hänt... -Det är världens undergång!
Två Bloody Mary. - Vad hände på skolan?
-Ett gäng kråkor anföll barnen. -Det är världens undergång.
''Så säger Herren till bergen och höjderna, till bäckarna och dalarna:''
''Se, jag skall låta svärd komma över eder''-
-''och förstöra edra offerhöjder.'' Hesekiel, sjätte kapitlet.
''Ve dem som står bittida upp för att hasta till starka drycker.''
Jesaja, femte kapitlet. Det är världens undergång.
-Några fåglar blir inte vår undergång. -Det var inte bara några fåglar.
-Har vi så många kråkor så här års? -Kråkan är stannfågel i området.
-Under jul-inventeringen... -Hur många måsar räknade ni till?
-Vilken måsart tänker ni på? -Den som jävlas med mina båtar.
-Har ni haft problem med måsar? -I förra veckan.
-Hon blev anfallen av en trut. -Jag väntar på drinkarna.
Be dem tala tystare. De skrämmer barnen.
-De höll på att kapsejsa båten. -Du skrämmer barnen, inte så högt.
Han skrämmer mig med. Menar du att alla...
-Det låter omöjligt, Sebastian. -Jag säger bara vad som hände.
Måsarna var ute efter er fisk. Låt oss nu tänka lite logiskt.
-Vad var kråkorna ute efter på skolan? -Vad tror ni, miss...?
-Daniels. De var ute efter barnen. -I vilket syfte?
-För att döda dem. -Varför?
-Jag vet inte varför. -Det ante mig.
Det har funnits fåglar på jorden i 1 40 miljoner år.
Är det inte konstigt att de väntar så länge med att föra krig mot oss?
-Ingen har kallat det krig. -Ni och mr Sholes antyder det.
-Jag sa bara att några måsar... -Mer kaffe?
De anföll min båt. De kan ha varit ute efter fisken.
Skepparen skulle ha skjutit dem. Måsar är asätare, som många fåglar.
-Köp skjutvapen och utrota dem! -Det går inte.
-Varför inte, mrs Bundy? -Det finns 8 650 fågelarter i världen.
Man räknar med att det finns 5,75 miljarder fåglar bara i USA.
-På världens fem kontinenter... -Utrota de snuskiga djuren!
...finns det antagligen mer än 100 miljarder fåglar.
-Det är världens undergång. -De var nog ute efter fisken.
-Ät upp nu, barn. -Ska fåglarna äta upp oss, mamma?
Vi kanske reagerar lite häftigt. Några fåglar beter sig konstigt...
Det är inte några fåglar. Det är måsar, kråkor, tornseglare...
Olika arter flyger inte i samma flock. Det är otänkbart.
Händer det har vi inte en chans.
-Hur skulle vi bekämpa dem? -Det kan vi inte.
-Vad händer? -Vi ligger i krig.
-Med vem? -Fåglar.
Det är inte roligt. Barnen är vettskrämda.
Varför tror ni inte på att skolan anfölls?
-Vem anföll skolan? -Kråkor.
Ni bara diskuterar. Vill ni att de ska flyga in i fönstret nu?
Ta på jackan.
Åk hem och lås om er. Vilken är den snabbaste vägen till San Francisco?
-Motorvägen. -Ni kan följa efter mig dit.
-Då kör vi nu. -Jag har inte druckit upp.
-Var är Cathy? -Hos Annie.
-Varför var du inte på skolan? -Jag kommer från Fawcetts gård.
-Han blev dödad av fåglar i natt. -Det kan du inte veta.
Polisen tror att han mördades av en inbrottstjuv.
-Hur förklarar de alla döda fåglar? -De kom in i huset när han var död.
Var polisen på skolan i dag?
-Kommer ni? -Lugn, det finns inga fåglar i sikte.
''Sen på fåglarna under himmelen. De så icke, ej heller skörda de.''
''Likväl föder eder himmelske fader dem.''
Nåt liknande hände i Santa Cruz i fjol. Stan var helt full av måsar.
-Drick upp nu. -Det minns jag.
En flock måsar flög vilse i dimman och flög mot ljusen i staden.
De flög in i hus och allt möjligt. Det är snuskiga djur.
Men ingen blev upprörd för det. Dan efter var de borta. Stackars djur.
-Nu går jag. Kommer ni? -Ja, ja!
-Hoppas ni kommer på vad det är. -Det är världens undergång.
-Jag måste iväg nu... -Sebastian, vänta lite.
Jag vill inte sprida panik, men vi är nog illa ute.
Det vore vansinne att ignorera det.
-Vad då? Fågelkriget? -Fågelkriget eller vad ni vill.
-De samlas där ute och anfaller igen. -Dumheter!
Vi måste evakuera samhället...
-Mitch, även om det vore sant... -Tror du inte att det är sant?
-Nej, jag ser inget skäl till det. -Räcker det inte att det händer?
-Jag trivs i Bodega Bay, men... -Hjälp mig. Folk lyssnar på dig.
Mrs Bundy sa att måsarna kom vilse i dimman och flög mot ljusen.
-Vi har ingen dimma så här års. -Vi gör dimma med rökgranater.
Titta!
De anfaller igen! Melanie, stanna här!
Se på bensinen, han tänder cigarren.
Kasta inte tändstickan!
Spring!
Varför gör de det? Varför?
De sa att när du kom så började det.
Vem är du? Vad är du? Var kommer du ifrån?!
Du är orsaken till allt det här. Du är ond. Ond!
-Jag tror att de flyger iväg. -Vi hämtar Cathy.
Kråkorna igen.
Kom.
Åh nej... Stanna här.
Cathy! Var är Cathy?
Nej, Mitch!
Lämna henne inte där, Mitch.
När vi kom tillbaka efter att ha följt Michelle hem...
...hörde vi explosionen och gick ut för att se vad det var.
Plötsligt var fåglarna överallt.
Annie knuffade in mig och de överföll henne...
Annie knuffade in mig!
Ge mig en till.
-Hur länge har de samlats där ute? -I en kvart kanske.
De verkar följa ett mönster, va?
De anfaller, flyger iväg och samlas igen.
Det ser ut som förut. Lite rök över stan, men i övrigt...
-Ska du ringa din pappa igen? -Nej, telefonen är död.
-Har vi ström? -Ja.
-Mitch, de säger nåt på radion. -Kom!
Jag tror att det är från San Francisco.
l Bodega Bay anföll i morse en stor kråkflock en grupp skolbarn.
En flicka blev svårt skadad, men de flesta barnen kom undan.
Fåglarna lär ha anfallit igen, men uppgifterna är knapphändiga.
Vi har inte hört nåt om nya anfall. l Washington i dag...
Var det allt?
Jag måste hämta mer ved. Brasan får inte slockna.
Spikade du igen vindsfönstren? När tror du att de kommer?
-Inte vet jag. -Större fåglar kan komma in.
-Vi kanske ska ge oss av. -Inte när de samlas där ute.
Vi får se vad som händer. Jag tror att vi är säkra här nu.
-Vad händer om veden tar slut? -Inte vet jag. Vi tar möblerna.
När vet du nåt? När vi är döda som Annie? Om ändå din far var här!
Förlåt mig... Förlåt, Mitch.
Sätt på kaffe åt oss.
-Vart ska de? -Inåt landet.
-Santa Rosa? -Kanske. Nu hämtar vi veden.
-Mitch, får jag ta in kärleksfåglarna? -Nej!
-De sitter i bur. -Det är fåglar.
Lämna dem i köket.
-Mitch, varför gör fåglarna så här? -Det vet vi inte.
-Varför försöker de döda människor? -Jag önskar att jag visste det.
Jag mår illa, Melanie.
-Jag måste... -Jag följer med.
De flyger iväg.
Mitch?
Mitch...
Få ut Cathy och Lydia härifrån...
Melanie!
Stackars liten...
-Hämta vatten, bandage och jod! -Gud, så hemskt...
Hämta konjak.
Nej! Det är ingen fara. Det är ingen fara.
Cathy, hämta lampan.
-Vi måste få henne till sjukhus. -Vi kan inte.
I San Francisco. Vi måste försöka. Vi kör inte genom samhället.
-Hon måste ha hjälp. -Jag är hemskt rädd.
Jag vet inte vad som finns där ute.
Vi måste åka innan de anfaller igen. Vi tar Melanies bil, den är snabbare.
-Kan du lägga om såren? -Jag ska försöka.
Mitch! Se om du hör nåt på bilradion.
Anfallen verkar ha upphört. Bodega Bay är värst drabbat-
-men även Sebastopol och Santa Rosa har drabbats.
Bodega Bay har spärrats av. De flesta invånarna har kommit ut-
-men enstaka människor finns kvar.
Myndigheterna tar nu ställning till huruvida man ska sätta in militär.
Fåglarna verkar anfalla i vågor. Orsaken till detta är okänd.
-Hörde du nåt på radion? -Allt är bra. Kom.
Nej...nej!
-Mitch! -Stanna där.
Kan jag ta med kärleksfåglarna? De har inte gjort nån illa.
Gör det, då.